Иван Бунин
Последни сълзи

Превод от руски: Кирил Кадийски, 2003

chitanka.info

На люлката задряма, отмаляла —

сред дачен смях. Лазурни небеса.

Изгря звезда. Ветрец. Изплува бяла

луна — и всичко стихна начаса.

В морето — смътни блясъци. Роса

блещука по стъклото на портала…

И се събуди тя и с още вяла

ръка поправи сухата коса.

Замисли се. Простора заоглежда.

Взе огледалце с някаква надежда

и блесна то с метална светлина.

Да, май белее: първата слана.

Повдига счупена от горест вежда.

Студено гледа бледата луна.

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.